I TIDLIGERE AFSNIT:
Du vil føre os til vores død.
Jeg vil søge vores frihed. Med eller uden dig marcherer jeg mod Rom.
- Du var Marcus Crassus' slave. - Ja.
Hvorfor satte hun alt på spil for at flygte?
- Vi går mod Rom med Crixus. - Gå med Spartacus.
- Min plads er ved din side. - Ikke i dette.
Horen Canthara så dig komme fra Kores telt. Det er slut!
Taget som en kvinde!
Endelig ligger Rom for vores hænder!
DE DØDE OG DE DØENDE
En skide hare til deling.
- Tal lavere. - Jeg frygter ikke mørke som et barn.
Frem med faklen!
Næste gang tager du buen. Jeg vil også se blod.
Tag deres våben og rustninger.
De kommer nordfra. Hvilket ærinde har Crassus der?
Hans tilhængere bærer tyrens mærke.
Det er ikke hans mænd.
Ørnen og delfinen.
Jeg har set symbolet før. Det er Gnaeus Pompeius Magnus' mærke.
- Pompey? - En hersker over både sø og land.
Min mand beundrede ham.
- Og kaldte ham Roms største kriger. - Jeg har hørt om hans erobringer.
- Han kaldes en ung slagter. - Vi skal slagte både fugl og fisk.
Pompey kæmper i Spanien. Det er derfor, Crassus gik imod os.
Hvis Pompeys spejdere vender tilbage til republikken ...
... så følger manden selv og hans legioner i deres skygge.
Spartacus! En rytter nærmer sig.
Det er måske bare en afledning. Hold øje med flankerne.
Han bærer en romers kjortel.
Det er ingen romer.
- Drik. - Spild ikke noget på de døde.
Du lever endnu.
Jeg er blot en skygge i en verden uden mening.
Så giver vi skyggen næring -
- så den kan genvinde fysisk form med løftet om en bedre fremtid.
Der er ingen fremtid at skue.
Blev enden, som han havde drømt om? Døde han i ærefuld kamp?
Han døde i kamp, men ikke ærefuldt.
Fortæl, så vi kan dele din sorg.
De første dage var fulde af sejr.
Vore fjenders blod farvede markerne røde.
Rom lå inden for rækkevidde.
Men vi blev berøvet sejren af Crassus og hans legioner.
Var det ham selv, der tog Crixus' liv?
Crixus!
Crixus kæmpede mod forræderen Cæsar.
Da en dreng ...
... stak ham i ryggen med et spyd.
En dreng.
Hvad med Agron?
Delte han Crixus' skæbne, eller lever han endnu?
Af kun en grund skånede Crassus mig.
For at håne Spartacus med et syn af hans skæbne.
Crassus vil tirre dig til dumheder.
Stod kun mit eget liv på spil, havde jeg måske gjort det.
Men vi har andet at bekymre os om.
Pompeys spejdere var på vej mod Crassus. Han vil sende flere.
- Vi må ikke falde mellem to hære. - Nej, det må vi ikke.
Taler ingen af gallerens mænd?
Vi arbejder med pisk og brændejern.
Jeg fortsætter, til en af dem giver sig.
Jeg har hverken tid eller tålmod.
Bryd op, når I ser Apollo i øst, og sæt fart på.
Der er et lille problem i følgelejren.
Horen Canthara blev fundet mishandlet og sprættet op.
Canthara? Hvad kender du til det, Cæsar?
Det er nyt for mit øre. Jeg har ledt efter hende i flere dage.
Man må frygte drabsmandens vrede.
Følgelejren er tæt på vores og må ikke hjemfalde til kaos og mord.
- Jeg tager mig af det. - Må den skyldige få samme skæbne.
To soldater nærmer sig til hest med Pompeys mærke.
Slagteren viser sig endelig.
Før dem til mit telt.
Prokonsul Gnaeus Pompeius Magnus tilbyder sin støtte mod Spartacus.
Tilbuddet modtages med forundring.
Pompey følger ellers kun sine egne interesser.
Jeg overbringer bare budskabet.
- Så lad os høre resten. - Pompey anmoder om et møde.
Hvorfor kommer han så ikke selv?
Fordi han ikke vil være en tåbe, ikke sandt?
Jeg rejser ikke til hans lejr.
Jeg afbryder ikke mine planer for at bukke og skrabe for ham.
Pompey foreslår neutralt område. I tager 20 mænd med jer hver.
Jeg vil overveje vilkårene.
Giv dem mad og vin.
Du overvejer det vel ikke?
Pompey vil bare vide, hvad du ved, og stjæle sejren.
Du er vel enig, Cæsar?
Jeg deler din bekymring.
Men Pompey vender hjem som helt efter sejren over Sertorius.
At afslå ville være en fornærmelse.
- Det kan bruges imod dig i senatet. - Jeg skider på senatet.
Der er også praktiske grunde til at acceptere forslaget.
Vi angriber fra syd, mens Pompey forhindrer, at Spartacus flygter -
- med hele sit følge.
- Det må ikke ske. - Rejs ikke. Du skal ikke adlyde.
Igen er jeg enig. Du må ikke virke underdanig.
Send nogen til at forhandle i dit navn.
Hedder denne "nogen" måske Cæsar?
Nej. Kun imperatorens ord og vilje har en høj nok stilling.
Pompey er listig. Jeg vil sende en med mere erfaring.
Tiberius har vist sig værdig.
Hans ungdom vil få Pompey til at sænke paraderne.
Endelig siger Cæsar noget, jeg er enig i.
Vi venter, til du vender tilbage.
Undersøg hans planer, men røb ikke vores.
Jeg vil være uforsonlig som min far.
For kort tid siden var han en usikker dreng.
De dage er glemt. Han er en mand nu.
Jeg ønsker ham alt, hvad han fortjener.
Sænker du paraderne?
Gør du det mod romerne, mister du dit hoved.
Nasir!
Han har forstået det.
Spis, og tænk over lektionen.
Kom! Lad os også fylde vores maver.
- Jeg har ikke lyst. - Ej heller til lindrende ord?
Du har fået rigtig dårlige nyheder.
Synes du det?
Løfter det ikke moralen, at du ved, at manden der stod imellem -
- dig og dine ønsker, er blevet fjernet.
Jeg var ofte uenig med Agron. Men jeg er stadig ked af hans skæbne -
- eller hvordan det påvirker en, der ikke fortjener det.
Vil du vende sorg til mulighed?
Jeg ønsker kun at trøste...
Du søger hvad du altid søger. Og derfor er Agron ikke længere i denne verden.
Han er borte, fordi han tog valg.
Han er borte på grund af mig! Han var aldrig taget med Crixus, hvis han -
- ikke havde set, hvordan jeg kiggede på dig!
Skylden er der kun, når vi lever.
Og på guderne der vender sig fra gode mænd der lider.
Du var Marcus Crassus' slave.
Du flygtede fra ham ved Melia Ridge.
Jeg har hørt, at han var glad for dig.
- Engang i tiden. - Så I stod hinanden nær.
- Før du flygtede. - Jeg delte hans telt den nat.
Jeg tog en kniv og listede væk, mens han sov.
Hvorfor greb du ikke chancen og dræbte ham?
Hvis Crassus var død den nat ...
... ville Crixus stadig være i live.
- Jeg har ikke ansvaret for dit tab. - Vi har ansvar for vores gerninger.
For vores valg. For det, vi gør, og for det, vi burde have gjort.
Vi kan ikke vende solens gang eller genopleve svundne dage.
Vi kan blot styrke os mod en usikker fremtid.
Og når øjeblikket kommer ...
... genoprette balancen mod dem, der har såret os dybest.
Underret Pompey om min ankomst.
Hold dig tæt på. Træk dit sværd ved mindste mistanke om bedrag.
Lad os møde din herre og høre hans hensigt.
Han glæder sig til at tage imod dig.
- Ærede Pompey. Min far beklager ... - Beklagelsen er på min side.
Jeg havde håbet at møde imperatoren selv.
I stedet sender skæbnen en skygge af navnet Crassus.
Er det dette sværd?
Det, der tog Crixus' liv?
Bind dem og gør dem klar til afrejse.
- Lader du dem leve? - De skal hædre de døde.
Før de slutter sig til dem.
Den får du ikke brug for. Jeg havde intet med Cantharas skæbne at gøre.
Den, der stod bag hendes død, vil aldrig gøre nogen fortræd igen.
Ved du, hvilket uhyre der tog hendes liv?
Et brægende får, der troede, han var en farlig ulv.
På vej mod sin velfortjente død.
Jeg ville give alt for at se ham lide.
Lad os trøste os med tanken om blod ...
... og varmen fra endnu levende kroppe.
- Hvor er Crassus? - Vores plan slog fejl.
Hold inde!
Drengen og hans mænd skal ikke dø sådan.
Deres blod skal tjene et højere formål.
- Lege? - For at hædre de faldne.
Og give trøst til de efterladte.
Det har jeg set før, i Crixus' hånd.
Og i drengens på slagmarken, da ...
Han hedder Tiberius. Han er Marcus Crassus' søn.
Han er vores fange.
- Jeg vil tage hans liv. - Kun derfor lever han stadig.
Lad os bygge et bål at samles omkring som på en ærefuld arena -
- for at bevidne sammenstødet mellem sværd og skjold.
Og for en sidste gang at hædre den ubesejrede galler ...
... som i mine øjne altid vil være det.
For ikke så længe siden vendte han dig ryggen.
- Jeg støttede det. - Fortiden kan vi ikke ændre.
Og fremtiden er ukendt.
Så lev i nuet, og slå alt andet ud af tankerne.
Lad os få dine lege.
Og hver dråbe romersk blod ...
... skal hædre dem, der blev taget fra os.
Ham her kender jeg.
Agron, fra landet øst for Rhinen.
- Vildmænd, der ikke kan holde fred. - Ham her er anderledes.
En gladiator, der stod ved Spartacus' side.
Hans eneste jævnbyrdige var Gannicus og den faldne galler.
- Har han talt? - Kun sjofelheder.
Og der er mere af det, I beskidte skeder.
Mere død end levende, men han fornærmer os stadig.
Jeg ville gerne eje gladiatorer som han, hårde mænd.
Ham her vil jeg have blødgjort.
Korsfæst ham som advarsel til alle, der nægter at tale.
Jeg skal nok få dit hoved.
Det ville være imponerende af en, der aldrig mere skal holde et sværd.
Lad alle, der følger Spartacus, dele hans skæbne.
Nogle udsendte fra Pompey er ankommet.
- Hvad med Tiberius? - Han er ikke med dem.
Jeg bringer et budskab fra prokonsul Pompeius.
- Hvor er min søn? - Din søn?
Han fulgte med to sendebude for at tale med din herre.
Jeg ved intet om din søn eller om andre sendebude.
- Jeg er det eneste. - De bar Pompeys mærke!
Andre sendebude blev sendt ud, men ikke hertil.
- Er nogen ikke vendt tilbage? - De, der blev sendt sydpå.
Lad os alene.
Det var Spartacus' mænd i forklædning.
- Du ved ikke ... - Det burde du have gjort!
- Du levede blandt dem i Sinuessa. - Der var mange tusinde.
Jeg genkendte ikke ham, der var her.
Guderne lader lort regne ned over os!
Men er det ikke en velsignelse, at du undgik deres list?
- Hvis du faldt ... - Vi ved ikke, om Tiberius er død.
Han bærer navnet Crassus. De kan købslå med ham.
- Tror du, han er i live? - Indtil jeg har set andet.
Så må vi bede og vente på, at Spartacus ...
Jeg tøver ikke, når min søns liv hænger i en tynd tråd!
Vi ved, hvor de er på vej hen. En gruppe til hest kan indhente dem.
Spartacus dræber dig, hvis han får chancen.
Jeg sender Rufus af sted.
Jeg vil sende en med kendskab til Spartacus og hans horde.
En, der har levet iblandt dem og kender deres listighed.
- Vil du sende mig i døden? - De dræber dig ikke.
Vi har noget, Spartacus ønsker.
- Og hvis du tager fejl? - Så vil jeg sørge over dig også.
- De svin. - Fejlen er delvis min.
Jeg gik lige i fælden, lokket af hans lovord.
Han må have vidst, det var Spartacus' mænd i forklædning.
Hæv ikke jeres våben. Vores død skal ikke underholde dem.
- Vi er romere, og de er kun slaver. - Alligevel sidder du i lænker.
Er det ikke tungt at være underkastet en herres mindste luner?
- Du bar ikke lænker. - Du lænkede mig med dine hænder.
Hvert led bandt mit hjerte og tvang mig fra din fars arme.
Befri mig, så fører jeg dig tilbage. Hans hjerte slår stadig for dig.
Trods alt, hvad der er sket.
- Elsker han mig endnu? - Han gør alt for at få dig igen.
Det havde jeg ikke turdet håbe på.
Tak.
Jeg kommer tilbage i aften.
Når det er din tid til at dø. Det har jeg længtes efter at se.
Spartacus! Spartacus! Spartacus!
Det er en livstid siden, jeg var gladiator.
En titel, jeg aldrig ønskede.
Rom tvang den ned over mig og mine brødre.
I aften vil vi gengælde tjenesten.
Vi vil vise Crassus' søn og hans mænd -
- hvad vi har lært som fanger i deres mægtige republik.
Og på den måde hædre de døde med romersk blod!
Hvilken trussel kan du udgøre uden bistand fra legioner ...
... som du havde mod Crixus og Agron.
Begynd!
Jeg er romer!
Jeg kæmper ikke for at underholde jer!
I må kæmpe eller falde, hvor I står.
Hvis ingen romer tør møde mig alene, så send to!
Jeg har aldrig set legene.
Dette er kun en bleg kopi.
Du taler, som om du savner det.
Ikke kæderne og pisken.
Men at stå i sandet ...
... og vide, hvem man er, og hvad man må gøre ...
Det kalder på alle af min slags.
Jeg vil have mere blod for at ære min bror Crixus -
- og alle, der fulgte ham i døden!
Gannicus. Træd frem.
To romere var ingen udfordring.
Send tre, så jeg kan give en værdig hyldest!
Gannicus! Gannicus! Gannicus!
- Gannicus vil overgå dig. - Gladiatorer vil overgå alle.
Gannicus er den eneste af os, der vandt sin frihed i arenaen.
Hvis han er fri, hvorfor kæmper han så med slaver?
Han gjorde det for at ære en falden broder.
En, der lærte mange af os om kamp og om båndet, der forbinder os.
Er det svært at se en fra dit eget folk falde?
De er ikke længere mit folk.
Jeg blev bortvist fra republikken uden tanke på min lidelse.
Jeg væmmes måske ved det blodige syn ...
... men jeg jubler for, hvad det betyder.
Gid, du var tusind mænd.
Så ville din død være Agrons minde værdig.
Er du klar til slutkampen?
Crixus pralede af sin dygtighed som gladiator.
Dengang syntes jeg ikke om legene.
Nu længes jeg ikke efter andet.
Sænk ikke paraderne.
- Hvem taler du om? - En, jeg gerne møder igen.
Jeg tilbyder en handel. 500 af jeres mænd -
- som blev taget i slaget mod Crixus for Tiberius' liv.
Vent! Jeg vil gerne høre det.
- Lever han? Drengen? - Måske. Endnu en kort stund.
- Sig ikke, at du lytter til slangen. - Ordene er ikke mine egne.
Tro ikke, jeg er dum nok til at komme her af egen fri vilje.
- Tilbyder Crassus det? - Han ville give Jupiters trone ...
... i bytte for den plage, der sprang fra hans lænder.
Han prøver at lægge en fælde for os.
Han har kun et mål, og det er et, jeg ikke deler.
- 500? - Tag mit liv ...
... som jeg ved, du ønsker. Så ender du også deres.
Ved guderne.
- Du hædrede Agron vel. - Som du vil hædre Crixus.
Crassus' dreng!
Til jer!
Jeg vil have mit sværd, slave.
Kalder du dette sværd for dit?
Det kunne være smedet til en kvinde eller et sygeligt barn.
Betragter du mig stadig som et sygeligt barn?
Du er mere end forventet.
Tak. Jeg var bekymret for, at du ville dø for hurtigt.
Jeg vil tage dit liv, som jeg tog gallerens!
Nu vil jeg give dig dit sværd.
Naevia!
Vent.
Crassus tilbyder en handel. Sønnens liv til gengæld for 500 fanger!
- Gør det af med ham! - Af med hovedet!
Endnu en romersk løgn.
Jeg tror det ikke.
Men jeg overlader valget til den, der har lidt mest uret.
Jeg holdt dit liv i mine hænder.
Lev med den viden, at jeg snart vil kræve det.
Jeg frygter stadig kommende lumske planer.
Crassus risikerer ikke forræderi for en han elsker.
Vi troede det sammen om Glaber om hans kone.
Vi har modtaget besked.
Hundredvis af vores folk marcherer mod udveksling -
- under romerske soldaters opsyn.
Hold øje med tegn på forræderi.
Og hvis det sker, så tag Cæsars og drengenes liv først.
Slå ham ihjel!
- Leveret som aftalt. - Jeg vil tale med ham.
Han har været borte så længe.
- Det glæder mig, at du lever. - Lad bare være.
Du vidste, det var Spartacus' mænd.
- En dristig påstand. - Min far finder den nok interessant.
Rejsen hjem er fuld af farer ...
... for en, der må lære, hvem der bestemmer.
Nej!
Tilbage!
- Er du klar over, hvad du har gjort? - Jeg har genoprettet balancen.
500 mænd må lide for det her. Drengen har ingen værdi nu.
- Heller ikke Cæsars liv! - Vent.
Crassus vil stadig holde aftalen.
Hvis du giver ham noget andet, han ønsker.
Han blev dræbt af en slave, da vi ville forlade lejren.
En gammel mand med dybe ar fra sin tidligere herre.
Og alligevel holdt du aftalen?
Jeg vidste, det ville smerte dig, og forsøgte at lindre din lidelse.
Tak, Gaius.
- Du er nu mit ord og min vilje. - Det er en ære.
Forbered mændene.
Vi rykker frem mod Spartacus og giver ham den død, han fortjener.
Imperator.
Løft blikket.
Marcus ...
Fra og med denne dag ...
... skal du kalde mig dominus.
Hvis bare de, vi elskede, fandtes blandt dem.
Nasir.
- Guderne giver mig dig igen. - Jeg skulle aldrig være rejst.
Vore hjerter fyldes af glæde ved gensynet med dem, vi troede døde.
Fædre.
Brødre og søstre.
Sønner og elskere.
Hold dem tæt på jer, for Roms skygge ligger over os.
Vi vil søge vores skæbne sammen, koste, hvad det vil.
Men lad os ikke glemme dem, vi har mistet.
De, der ofrede livet, for at alle kunne leve frit!
For Crixus!
For Sura. For Varro og Mira!
- For Oenomaus! - For Diotimus!
- For Rhaskos. - For Sanus!
- Donar! - For Duro!
- For Aca. - Fortis!
- Nemetes! - Liscus!
For Crixus! Crixus! Crixus! Crixus!
Crixus! Crixus! Crixus! Crixus!
Crixus! Crixus! Crixus!
Lad lyden af hans navn revne himlen!
Lad Crassus og Pompey høre det som en torden fuld af storm og blod!
Alle, der kan, skal udkæmpe en sidste kamp mod Rom.
Og én ting lover jeg jer:
Vi vil leve frie eller slutte os til vores brødre i døden!
Tekster: Kirsten Jensen www.sdimedia.com